www.titlovi.com
DAMA IN POTEPUH
Tiho kot snežinka v noči,
Svet je duh te noči.
Ves svet je tih in miren,
ves svet je svetel in vesel,
Duh ljubezni in otrok miru...
Jih že lahko odprem? -Ne. -Pohiti.
Imej jih zaprte.
Kaj je to? -Imej jih zaprte. -V redu.
Kaj je to? -Ne kukaj. Ne kukaj.
In... Odpri jih.
Odlično. Misliš, da potrebujem še en klobuk? -Spet ugibaj.
Je šal? -Misliš, da si mižala zaradi šala?
Kaj si želiš že vse življenje? Razen mene, seveda.
Res si skromen. Ne vem.
Kužek je.
Živjo. -No, Draga, kaj si misliš?
Jim Ljubi, popolna damica je.
Dobrodošla v družini.
Tako bi moralo biti lepo.
Sladko sanjaj.
In še nekaj.
Zdaj bo v redu.
O, ti smešna deklica.
Dobro spi, Dama.
Lahko noč, Dama.
Ne, ne, ne, ne.
Jim.
V redu. Pridi, mala. Daj no. Dobro, pojdi spat.
Kaj?
Kako si to storila? Kako se je to zgodilo?
V redu, Dama, to... -Ne.
Glej zdaj.
Vidiš, tukaj spiš, v redu?
Vidiš, kako očka spi? Takole.
Vidiš?
Daj no, Jim. Poglej jo. Prosim, naj ostane.
Prav. Ampak le za eno noč, Dama.
Daj ga. Kar daj ga.
Še en popoln dan. Zbuditi ju bo treba.
Kdo potrebuje budilko, če te ima pri sebi?
Živjo, Dama. V redu, buden sem.
Danes je zate velik dan.
Dama, uredimo te. Gremo.
Izvoli. To je pridna punca.
Očistimo te. Je tako v redu?
Zdaj je uradno.
Se greš pokazat Jock in Trustyju?
Ja?
Imam jo! Imam...
Ovratnico.
Kaj?
Ti! Če nočeš težav in mislim, da veš, kaj so težave,
potem raje... Hej!
Upam, da sem bila jasna.
Trusty!
Trusty? Si tam? Hej!
Trusty! Trusty, veš kaj?
Zakaj se razgraja? -Podgana se je vrnila, saj veš...
Podgana?
Kje? -Ne, pravzaprav... -Ostani mirna. -Trusty, za vse je poskrbljeno.
Jaz in Stari Zanesljivi jo bova zavohala. -Ni je več.
Hej, veš kaj? Jaz... -Ne moreš hiteti s procesom.
Trusty, zberi se. Nekaj ti moram povedati. Kje je Jock? -Dela.
Delo detektiva...
Kaj se dogaja tam? O čem govorita?
Ne premikaj se, ljubka Jacqueline.
Še malo bodi pri miru. Končali sva.
Kaj meniš? Bellissima, kajne?
V redu, igraj se s prijateljema. Ampak le za pet minut, Jacqueline.
Mamica potrebuje novo platno. Pet minut!
Toliko moram storiti.
Čakajta me! Kaj se dogaja?
Tek v tem puloverju je bil napaka.
Napaka je bila že, da si ga oblekla.
Inkontinenca ti teče iz ust. -Družba, zjutraj se je zgodilo nekaj posebnega.
Ne bosta mi verjela. Dobila... -Dobila si ovratnico.
Dobila sem ovratnico, ja. Imam jo!
Dama, prelepa je!
Rekel sem, da se bo zgodilo. -Prav si imel.
In zdaj sem uradno članica družine. Za vedno. -Zaslužiš si.
Veš, kaj bi se skladalo z novo ovratnico? Tiara na tvoji glavi. -To je moja iztočnica.
Iskat grem podgano. Tudi ti bi morala to početi, ne pa se preoblačiti.
Ja, ja, policist Trusty.
Nič ne bo našel.
No, ne namenoma. -Našel sem vrata.
O, Jocky-Wocky! Jacqueline!
Kje je moj modelček?
Kdo je najboljša čarodejka sveta?
Moram iti. Čestitam za ovratnico.
Dobro družino imaš. -Vem. Boljše ne bi mogla dobiti.
To je lepo.
In še boljše bo.
Spraznite linijo!
Dajmo. Naj se premika! -To je dobro. Držite tako.
Dajte to na voz, fantje.
Gremo delat. -Da, gospod.
Potrebuješ pomoč s tem?
Očitno bo še en popoln dan.
Hej! Rekel sem ti, da ne moreš spati tu! -Popolno.
Ej, Madež!
Za tabo sem. V redu. Pojdi naprej.
Pridi, umazani pes!
Sit sem te metati ven, ulični pes.
Delajte naprej!
V redu, drži.
Čas je, da si ukradem zajtrk.
Pozdravljen, fant. Se vidiva.
Halo!
To je prelahko.
Živjo.
Kako si drznete? -Gospa!
Mama bi se te sramovala!
Gospa!
Če ne bi bil lačen, bi se mi smilil.
Naj uganem, so vaju pustili v škatli na cesti?
Vesta, kaj? To sem že slišal, pojdita.
Hrano si je treba zaslužiti. -Jaz lačen. -Tvoj glas že ni tako srčkan.
Kak je tvoj pravi glas? -Prosim? -To je tvoj glas?
Vesta, kaj? Prav. Ne nasedam vama, ampak spoštujem vajin trud.
Verjemita, v roku šestih mesecev, se vama bo glas znižal in te finte bo konec.
Prelahko je bilo
O, ne. Moj najljubši lovec.
Veš, nisem edini pes.
Hej! Ti tam!
Peg in Bull sva. Govorila bi s tabo.
Šment! Mogoče, če se bom pretvarjal, da ju ne vidim...
Ne pretvarjaj se, da naju ne vidiš. -Pomagaj! Ujeli so naju!
OPOZORILO! TO OBVESTILO JE TU, KER BODO VSI POTEPUŠKI PSI ZAPLENJENI
Dober dan. Le letake objavljam. Ne bojte se.
To ulico sem že očistil nevarnih živali.
Še vedno pa iščem pretkanega psa.
Smem to obesiti na vaše okno? -Ne, ne smete. -Pomoč vas nič ne stane. -Ne.
Demonske oči ima in zobe kot morski pes. -Še vedno govorite o psu?
Dobro. Kaj se je zgodilo? -Mesarja sva oropala. -Spet?
Bull je pojedel tri kilograme govedine, štiri jagenjčke in vso mesno štruco.
Vse sem izbruhal. -Ja. -Najboljši dan v življenju!
Govorim vama, da je mesarnica delo za enega.
Vedno vaju bodo ujeli, če se ne bosta ločila!
Ali si nor? -Raje sva skupaj zaprta, kot pa sama na ulicah.
Sama? Mislita svobodna?
Medtem ko sta skupaj zaprta, sem jaz lahko jaz in sem lahko sam.
Ja, saj veva. -To vedno rečeš.
Ko si že svoboden, naju spravi od tod.
O, ne, ne, ne. Ne razumeta. Ne morem se spet norčevati iz njega.
Všeč ti je, ko se vede kot tepec. -Žal mi je. Prepuščena sta sebi.
Lahko ti uspe. Reši naju. Reši.
Reši. Reši. -Reši.
Prav! Storil bom to. Nehajta vpiti. -Ja, rešil naju bo
Rešil naju bo, Peg. -Ne... Prihaja.
Slabo se počutim.
Kaj počne? -Ne sprašuj me. Nič ne vidim.
Kaj je to?
Glej no, glej. Ravno tebe sem iskal.
Si bolan?
O, ne. Bolan je. Bruhaj. Boljše se boš počutil, ko boš to pojedel.
Imam te.
Niso si mislili, da te bom ujel. Hej. Hej, hej!
Hej! Ne že spet!
To je to. Zapuščam življenje zločina.
Lahko pa greva nazaj k mesarju. -Lahko bi jedel.
Vrni se! Hej!
Hej, žal mi je! Mimo gre vročekrvnež!
Živjo. Sta dvojčka? -Njen mož sem, tip. -Aha.
Umaknite se! Stoj! -Ja. Čestitam vama!
Ej, vrni se!
Zgrabite ga!
Naj ga kdo ustavi! Dajte! Presneti...
Phil, pazi!
Kako gre?
Ja.
Mar ni čas za moj sprehod?
Poglej lepe škornje, ki sem jih dobila.
Kako so lepi.
Nisem vedela, da prideš.
Bilo bo vpitje, jokanje, bruhanje.
In potem pride še otrok
Do konca ti bom nalil
Čestitati moramo bodočemu očetu.
Na Jima! -Na zdravje. Vsi.
To je bilo čudno.
Hvala! -Malenkost.
Ni ropotulja. Brez skrbi.
Prikupno. -Ti je všeč?
O, moj bog. -To ji ne bo prav.
Kje je moja najljubša nečakinja? Bi lahko? Izvoli. -Prav.
Kje je? Tam je!
Teta Sarah! Prišla si! -Seveda.
Zate je.
Ne bi smela. -Vem.
To je... -Ja, izvirna Majolica.
Čudovita bo v tej sobi in vedela sem, da si je Jim ne more privoščiti s plačo...
Glasbenika? -Če ti tako rečeš.
Hvala. -Gotovo bo otroku všeč.
Neprecenljiva je! -Dol, dol!
Ne! Poreden kuža!
Psa bi bilo treba izuriti. -Po navadi je res pridna.
Mislim, da govoriš o mačkah.
Ne, ne, ne. -Ustavljava se? Odličen voznik za pobeg si.
Takole. -V redu. Dol grem.
Grič snobov.
O, bog! Obseden je z mano.
Za nekaj časa se moram skriti.
"Poredna"? Kaj sem storila narobe?
Hej, Trusty!
Trusty?
Ja?
Nekaj čudnega se dogaja in potrebujem pogovor s prijateljem.
V hiši je kup ljudi, veliko igrač je, ampak nobena ni zame,
že od jutra me niso skrtačili. Kmalu se bom naveličala.
In moj popoldanski posladek je bil mrzel. Mrzel!
Šment! Zveni slabo. -Ne spomnim se, kdaj me je Draga nazadnje počohala po trebuščku.
Ko smo že pri trebuščkih, Dragičin se veča.
Prepričana sem, da jo dajejo plini. Preveč je pojedla. Vsi smo to doživeli.
In Jim Ljubi, ne vem, zdi se normalen...
Veš, na njem ves čas voham strah.
To verjetno ni normalno. Kaj pa vem. -Ja, zveni slabo.
Kaj?
Zveniš...
Ej, ti... Nisi Trusty. -Hej.
Res je. Ampak... -Si slišal vse, kar sem rekla?
Ja. -Kje imaš ovratnico? -Dolga zgodba. -Kje je Trusty?
Prepričan sem, da je nekje.
Kaj počneš tukaj? -Trusty?
Pojdi stran! -Trusty? -Opozorila bom svoje ljudi.
Kaj? Ne, ne. Ej. Ne opozoriva jih, prav?
Rad bi šel, a ne morem in nočem težav,
jaz sem v težavah in lahko bi mi pomagala.
Zalajala bom. -Ne, prosim... Lahko razložim.
Daj mi sekundo. Pridem tja. -Sem?
Kaj misliš, da počneš? Zalajala bom. -Ne. Prosim, ne lajaj!
Zalajala bom. -Ne lajaj. Stoj. Nehaj!
Ne govori mi, kaj naj počnem.
Kaj?
Čakaj... Stoj.
V redu. Veš, kaj? Slišal sem, kaj si rekla in ne pretiravaš.
Daj no. Prosim!
Če boš tiho, ti bom povedal resnico o otroku!
Ta... Kaj?
O, fant!
Je vse v redu, Dama?
Ali vaš pes laja? -Kaj? -Ali je vaš pes lajal?
Ja, moja je.
Ste videli kaj drugega? Nevarno žival iščem tukaj.
Medveda?
Huje, potepuškega psa. Sivega samca, 71.12 centimetrov.
Umazen je, nevaren. -Prosim, ne.
Si lajala na potepuškega psa?
Rotim me.
V redu.
Vse se zdi v redu.
Ste prepričani? Umazan je...
In nevaren? -Nevaren.
Ja, prav.
Pravzaprav, veste, zadnje čase imamo težave s podgano. -Z glodavcem?
Prihaja na naše dvorišče, kvari nam hrano, take reči. Pri sosedih tudi.
Ne delam z golaznijo. Bolezni prenašajo.
V redu. No...
Torej... Hvala...
Za...
Karkoli je bilo to.
Predanost.
V redu.
Ojoj.
Hvala. Ne morem reči, da je bilo zabavno. Adijo!
Kar počasi. Kaj si mislil z otrokom? -Torej, hočeš mojo pomoč?
Hočeš, da spet zalajam?
Prav. Kako naj se izrazim?
Si središče vesolja tvojih ljudi, kajne? -Bi se lahko reklo. -V kopalni kadi imaš šampon,
ti dovolijo spati v postelji? -Misliš v naši postelji?
So ti tukaj zgradili stranišče? -Ogabno. Za to hodim na sprehode.
Vsega tega je zdaj konec. -Kaj?
Zamenjali te bodo.
Zamenjali? Mene? -Ja.
Dvomim v to. Lahko greš. -Dama! Si v redu?
Ostani tam. -Kaj je to?
Takoj pridem. Policijo kličem!
Mislim, da zdaj lahko greš. Hvala za pomoč.
Prosila si me zanjo. Glej, mogoče nočeš tega slišati, ampak jaz poznam ljudi.
In ljudje niso zvesti in prej, ko začneš skrbeti zase,
in le zase, tem bolje.
Zelo depresivno je, pa še res ni.
Hvala za nič. Adijo.
Dama, s prijateljem bodita previdna. Voham vsiljivca. -To je on, Trusty!
Meni prepusti policijsko delo.
Oh, ne! Policist Trusty je, na pomoč. Ravno pravi čas.
Ne izzivaj. -Obdrži šal, morilka.
Hvala vama za okreptive, ampak je ravno odhajal.
Kajne, ulični pes?
Ulični pes? Že razumem.
Odšel bom, ampak le ker lahko grem, medtem ko ste vi ujeti za ograjami.
Zapomni si, da ko pride otrok, pes odide.
Mimogrede, tole bom ukradel.
To sem ti dovolila!
Da bi me zamenjal otrok? Ni smiselno.
Ni. -Niti malo.
Mislim, ali lahko otrok prinese copate? -Dvomim. -Ne bodi tepka.
Ali prinese časopis? -Niti slučajno. -Smešno je.
Lahko otrok da Jimu in Dragi občutek celote in razlog za življenje?
No...
Točno tako.
Doktor, le zahvaliti sem se vam hotel. Ne morem verjeti. Ste jo videli?
Ne morem verjeti, kako popolna je. Ste že kdaj videli lepšo deklico?
Ne. V mojih 38 letih dela kot babica, ni bilo lepšega otroka od vašega.
Res? -Lahko noč!
Pospremil vas bom. -Ne, hvala.
Draga, si slišala?
Še vedno ne morem verjeti.
Srečno.
La la lu, la la lu.
Zvezdica, ki pometa,
zvezdni prah bom zate pometla.
La la lu, la la lu.
Majhna kepica spanja,
rožnati oblak zdaj prihaja.
La la lu, la la lu.
Angelček, ki tava,
krila svoja zapri,
in še oči.
La la lu, la la lu.
In naj pazi nate ljubezen.
La la lu, la la lu, la la lu.
Dama, ne zdaj. To je otrokova soba.
Otrok.
Priden fant si, Trusty. Hočeš malo?
Eden zame in eden zate...
Kaj praviš, kolega?
Poveljnica celotne britanske armade, ja, res je.
V kakšnih avanturah se bo znašla Jock?
Pa dajmo. Ena, dve, tri...
In! To je bilo to, Jocky!
To je moja punca.
Daj mamici poljubčke. Kdo je zvezda? Tudi jaz te imam rada.
Kaj?
O, ne.
Dama! Dojenček spi!
Ko pride otrok, pes odide.
Prihajam.
Teta Sarah. Hvala za...
Tam je! -Seveda. Ne zmenite se zame.
Videti si kot mami. Pozitivno žariš.
In ti. Postava se ti vrača že po mesecu.
Čudovito je. -Hvala.
In ti si videti enako.
Hvala, Teta Sarah, da boste pazili na Damo, ko naju ne bo. -Damo?
Psa bom pazila? Mislila sem, da bom malo Lulu.
Jimova sestra je vztrajala, da jo vzameva s sabo. -Kaj res?
Najlepša hvala za pomoč.
Če bi lahko motila koga drugega, verjemite, da bi.
Ja.
Še enkrat hvala.
Adijo. -Adijo, Dama.
Bodi pridna punca.
Še držala je nisem.
Pridi. Adijo!
Zbogom! -Adijo.
Adijo.
Se bosta vrnila?
Adijo.
Na psa pazim. Saj to ni res.
Še primerno nisem oblečena za to. Otroka sta kar odnesla.
Kaj?
Mački. V redu.
Poglej si ta kraj.
Ja, opraviti bova morala nekaj sprememb. -Kakšna škoda.
V redu. Nekaj pravil imamo. Ojoj.
Kar sedi tja, usedi se,
dobro, da sva prišla.
Čistiti bova morala, da ta kraj svetil bo se.
To žgečka.
Za pohištvo bova poskrbela, če ti vseeno je.
Ne, tega ne počnemo... Če ti najini okraski niso všeč, to je slabo, res škoda je.
Ne, prosim. Krhke so. Ne!
To je slabo, res škoda je.
V redu. Dovolj je!
Mislim, da sem blazine dala bi. -Ta figura v modi že več ni.
Dama!
Mize bo treba prenovit, zavese spremenit.
Če ti najina umetnost res ni všeč, to je slabo, res škoda je.
Zatožila bom.
Dama! Rekla sem, da utihni!
Ti je muca jezik snedla?
Zakaj noriš? Da soba moderna je ti ne skrbiš.
In malo zahvale hočeva, ne graje.
Besna je, res škoda je.
Ej, to je moje. -Ja, in?
Tako je boljše. -Ja.
Vse skupaj boljše paše.
Ne, ne, ne.
Rože, resno?
Ta barva tu je res odbita. Sva slučajno kaj razbila?
Čas je, da po tem razbijava.
Ko tukaj konec dela bo, ti bova rekla auf Wiedersehen.
Če kaj narobe bo... -Naju ne bo.
In to je slabo, res škoda je.
Nekaj na vazi prav le ni... -Pojdita dol! -Ja, tu zanjo prostora ni.
Svoj obraz si zdaj ti brani. -O, ja.
Ne, ne. Da ne bi.
O, ne. O, ne.
Moja malčka.
Dama!
Zdravo?
Oprostite. Živjo.
Dober dan, gospa. -Dober dan.
Dobrodošli. Naj vas Polly ne moti. Lahko pomagam? -Upam.
Kdo je ta popoln angel? -Ime ji je Dama, si pa drznem reči, da ji ime ne pristaja.
Res?
Poskrbeti moram, da nas ne ustrahuje. -Ja. Kaj pravite na vrvico za urjenje?
Hov, hov.
Ne moremo je izuriti. -Potem pa morda... Igračka?
Mislite, da jo je treba nagraditi? Kaj pa tisto?
Ne, ne. Ste prepričani, da je to potrebno? -Sem.
Takoj.
V redu. Izvoli, ljubica.
Vem.
Bodi pridna.
Gospa, noče ga. -Jaz ga hočem!
Vem. Oprosti. -Držite jo.
Trudim se po... -Lahko držite...
Ujemite jo! -Moje ptice! Žal mi je!
Lahko, prosim... Vse ujemite...
Ujemite vse. -O, ne.
Ali prodajate ptice?
Pazi!
To je noro. To je noro.
Seveda. Slepa ulica.
Hej! To ulico si lastim. -Živjo. Vsaj ne živiš tu.
Tu tudi živim.
Zelo mi je žal. Če jo še enkrat pogledam, je res lepa.
Pojdi stran od mojih stvari, tatica. -Tatica? Nikoli nisem še nič ukradla.
In ne bom začela s temi smetmi.
To je moja hrana. -Hrana? V redu...
Hočeš, da izpadem kot bebec? To boš težko storila.
V redu. Veš, jaz bom šla. Vidim, da sem težava.
Ne, nikamor ne greš.
Stoj! -Kaj?
Samo stoj.
Super. Potepuh je.
Ne počni nenadnih premikov. Opravka imaš s smrtjo.
Ja, kužek. S smrtjo.
Ostani miren. Ne govorim o tebi. -Kaj?
O njej govorim. -Kaj?
Kaj? -O kom?
Naj te mehka ušesa ne preslepijo. -Kaj?
Se ne sprašuješ, zakaj nosi nagobčnik?
Zakaj bi tako majhen, nadležen kužek prišel k tebi domov?
Nadležen? -Ja, veš, res sem se spraševal.
To je stekel pes. -Stekel?
Veš kaj to pomeni, kajne? -Ja.
Steklnino ima, saj veš?
Takrat so psi nevarni, nalezljivi in strašljivi.
Takrat lahko kaj ubijejo.
O, steklino imam!
Obnašam se nevarno! -Ojoj.
Kar mirno. -Nalezljiva sem!
Včasih ni tako pretirano.
Steklina! Steklina! -Včasih pa je.
Hudo steklino ima, kajne? -Pazi! K tvoji zalogi gre!
Grem res? -Ja, greš.
V redu! Res grem! Povsod bo steklina!
Celo na klobasah? -O, ja!
Kaj? -Še posebej na klobasah.
Klobase imajo steklino! -Kaj bova storila?
Hitro, beži. Reši se. -Kaj pa moje klobase?
Pojdi! Pusti jih!
Prihaja sem! -Čakaj! Mislim, da me je ujela!
Oprosti. Prepuščen si samemu sebi.
Živo se počutim.
Steklina!
Spomnim se, da si mi rekla ulični pes, ampak zdaj si ti na ulici.
Čudno.
Naj uganem, otrok pride, pes odide?
Ne, sploh ne! To ni kot se zdi.
Ni za kaj, da sem te rešil.
In v zameno sem ti dala zastonj obrok. Mislim, da sva si bot.
To je najbolj nor "hvala", kar sem jih slišal. Morda imaš res steklino.
Smešno. Glede na to, da si zaradi mene dobil te smeti, mi pomagaj sneti tole.
V redu. Bom videl, kaj lahko storim.
Mislim, da poznam prijatelja, ki ti lahko pomaga.
Malce je trd. Spominja me nate. -Že obžalujem.
To je tvoj prijatelj. -Ne bodi smešna. To je moj prijatelj.
Seveda je. -Daj no.
Žico priključi na zobe.
Je tvoj načrt, da mi ga odgrizne? -Lahko storiš to?
Tako?
Ne zdi se, da napredujeva. -Ali hočeš, da ti pomagam ali ne?
Nagni se nazaj, da se ta reč ne premika. -Pohiti že.
Medtem ga bom snel. Kaj je to?
Moje uhelj je. -Kaj? Se lahko manj premikaš?
Pohodil si me. -Oprosti. Nisem te hotel.
To ni niti malo nerodno.
Na moj znak, bova oba povlekla, kar se da močno. Si pripravljena?
Ja. -Ena.
Dve. -Jaz štejem.
Prav. -Dve... Tri.
Rekel sem, da bo uspelo. -Ja. Hvala za pomoč.
Hvala tebi. Mislim, malenkost. -Ja... Hvala tudi tebi.
Uživaj doma, mala? Mislim, z malo.
Kaj? -Ne... Ni pomembno.
Mislim, da je to slovo.
Ja. -Adijo.
Adijo.
Ti... Zdiš se izgubljena. -Mislim, da znam priti domov, najlepša hvala.
V redu.
Potem ti ne bom poskušal povedati, da hodiš v napačno smer.
Mislim, če greš domov, to ni prava pot. -Vem. Zanimalo me je, kaj je tam.
Zdaj grem domov. -Prav.
Tudi to je napačna smer.
V redu. Izgubljena sem. Boš stal in se mi posmehoval ali mi boš pomagal?
Je to izbira ali vprašanje? Idealno... -Pokaži mi pot. Odšla bom, v redu?
V to smer moraš. Poslušaj, to ni dvorišče.
Obstajajo pravila. Prva lekcija, glej v obe smeri.
Dohiti me. -Druga lekcija, avtomobili so težki in bolijo!
Mar ne poznaš bližnjic? -Po slikoviti poti greva.
Sčasoma bi rada prišla domov. -Zakaj sploh hočeš domov?
Saj sem rekla, da je to velik nesporazum.
Jima Ljubega in Drago mora že skrbeti zame. -Ja, seveda.
Kaj pomeni ta pogled? -Nerad ti to rečem, a ne vidim veliko posterjev za pogrešane pse...
Mogoče misliš, da poznaš ljudi, ampak ne poznaš mojih.
Ne bi mi pustili biti na ulici. Ne nalašč.
Pošteno.
Ampak hodiš po ulicah. Nimaš ovratnice.
Nisi na vrvici. Malo smrdiš po smeteh.
Nesramno. -Za tistega lovca pomeni...
Uličnega psa iščem. Škrtast, nepredvidljiv obraz.
Da si ulični pes. Zato greva po slikoviti poti.
Daj no. Morda se boš zabavala.
Mehka ušesa? -To je ta. -Poznam tega psa.
Tisti pes je grozen. -Ja.
Na mojem železniškem dvorišču spi. -Pokaži mi. -Pridi.
Pridi! Reko morava prečkati. -Na tem?
Še nisi nikoli bila na čolnu? -Nisem ga še videla. Kako se bova vkrcala?
Pridi, sledi mi!
Tukaj. Samo kratek skok je. -Niti slučajno.
Daj no. Lahko je. Pokazal ti bom.
Ja, varno je. Le pazi na mokra tla.
Mogoče je nekdo nekaj polil. -Ja, tega ne bom storila.
Daj no! Saj znaš plavati, kajne?
Dobrodošli na krovu.
Kako ste? -Zdravo, vstopnico, prosim.
Hvala. -Uživajte.
Dober dan, vstopnico, prosim. Mar nisi čudovita?
In lepa ušesa imaš.
No.
Vsi na krov!
Ni slabo. Mogoče sem se motil o tebi.
Naslednjič me vprašaj, če imam kakšno zamisel, preden po nepotrebnem tvegaš svoje življenje.
Mi hočeš tako povedati, da nočeš, da umrem?
Tega nisem rekla. -Torej hočeš, da umrem? -Tudi tega nisem rekla.
Ne verjamem, mala. -Ime mi je Dama. -Me veseli, Dama.
Tudi mene veseli... Nikoli te nisem povprašala po imenu. Kako ti je ime?
Veliko stvari mi pravijo. Rečejo mi Kolega, Pes, Madež, Butch, Odidi
ali Hej, pojdi ven iz smeti.
Kdo sploh potrebuje ime? Lahko sem kdorkoli si želim.
Lahko sem jaz in lahko sem sam.
Nebo je moja streha. Hodim kamor si želim in kakor si želim.
Nor si. -Še sanja se ti ne.
Bi rada slišala nekaj super? -Prav.
Neverjetni so!
Kaj res? Pevec je še boljši. Prisluhni temu.
Samouk sem. -Ne.
Nisem najboljši pevec. Ampak včasih ni pomembna višina tona.
Pomembna je... -Glasnost?
Glasnost. Glasnost pomaga. Očitno.
Prav. -Ker hočeš, da te ljudje slišijo. -No, to ti je uspelo.
In le to ti je uspelo. -Kaj? Kako si drzneš.
Mislim, da bi ti dala petico za trud...
Vidiš? Biti ulični pes sploh ni obupno.
Pa še razgled imaš.
Zdaj lahko prenehaš.
Vidiš, v velikem, starem svetu lahko počneš marsikaj.
Ja. Stavim, da res.
Hej. Ta park je lep.
V njem je zakopano veliko kosti. -So psi umrli?
Ne, sem smo zakopavali vse naše kosti.
Na tvoji levi je najstarejši hidrant v mestu.
Nekakšna znamenitost je. -Zakaj?
Resno? Hidrant je.
Saj res! Ogabno! -Psi, hidrant.
Onkraj tega mostu, sem naletel na dihurja.
Vohaš to? -Ne, ne. To se je zgodilo dolgo nazaj. Mladič sem bil...
Ne, ne, ne, ne.
Kaj je vse to? -To? Moj najljubši del mesta.
Vrsta restavracij.
Vrsta restavracij?
Imajo francoske ostanke, kitajske ostanke, mesne in krompirjeve ostanke.
Vse imajo. -In ti kar dajo hrano?
Vsem že ne. Ampak meni, ja.
V redu. Kar poskusiva.
Te ne bi morala spraviti domov? -Ja. Domov.
Si v redu?
Ja...
Kaj je narobe?
Ne vem, če se sploh še lahko vrnem domov.
Hej. Gotovo bo vse v redu.
Ne, prav si imel. Otrok pride, pes odide.
Zgodilo se je, kot si napovedal.
Vem, da misliš, da sem si to želel slišati, ampak...
Nisem.
Veš kaj? Pojdiva nekaj pojest.
Mislim, da poznam pravi kraj.
Pri Tonyju. Moja najljubša restavracija. -Tako lepo diši. Bova kar vstopila?
Pravzaprav imam svoj zasebni vhod. Sledi mi.
Čakaj.
Tako sem lačna, da bi lahko pojedla čevelj. -Jaz sem ga že. Ni tako dober.
V redu, ostani skrita. Jaz plačam hrano.
Hej, Butch. Žal mi je, kolega. Ni pravi čas.
Zdaj je vsa gostilna polna, veš?
Kdo je to?
Hola, mi amor. Buenas noches.
Bom videl, kaj lahko storim za vaju.
Joe? Gostje čakajo.
Ja. Oprosti, šef.
Umiramo notri. -Vem, vem! Misliš, da ne vem?
Se šališ?
Zakaj nisi povedal? Predobra je zate, Butch.
Koker španjelko si si našel, kaj?
Joe? -Ja?
Joe, poslušaj... -Prehitel sem te.
Kosti! Kaj je narobe s tabo? Nocoj bo Butch dobil le najboljše.
Všeč mi je. Le najboljše.
Lahko nama uspe. Pojdi. -Trenutek, prosim.
Kaj se dogaja? -Ti sprašuješ mene?
Pridi! -V redu.
Pohiti, pohiti!
Kaj naj... -Pojdi po svečo. Grisin.
Imam jih.
V redu.
Lahko prižgeš svečo? -Ja.
Prižgi svečo.
Saj grem. Le dve roki imam.
Najboljša miza v hiši. Vaša miza je pripravljena.
Verjamita mi, da hočeta Tonyjevo specialiteto.
Joe, Butch pravi, da hoče dve specialiteti špagetov.
Z veliko mesnimi kroglicami.
Si nor, Tony? Psi ne govorijo.
No, meni govori.
Dve specialiteti prihajata. -Hitro.
Oprosti. Saj grem.
Ulično življenje, kaj? -O, ja. Veš, sploh ne bom jedel,
če nimam mize, prtička, sveče in jedilnika.
To je zato, ker si ti tukaj. -Pridi, pridi.
Za našega fanta Butcha in njegovo prijateljico.
Ja. -Pridi.
V redu. -Daj no.
Buon appetito.
Rekli so mi, da jim je zmanjkalo specialitete.
Sem že mislila, da se nama bosta pridružila.
Brez skrbi. Ne bosta naju motila...
Nazaj sta.
To je ta noč.
Prelepa je noč.
In pravimo ji Bella notte.
Poglej to nebo,
v njunih očeh so zvezde,
na to prelepo bella notte
Ko ob sebi imaš ljubljeno,
boš magijo našel tu.
Noč svoj urok izvedla bo,
ko ljubljena bo tu.
Ker...
To je ta noč,
ko čudeži imajo moč,
Na to dobro bella notte... -Dobro bella notte.
To je ta noč.
Prelepa je noč.
In mi rečemo ji
Bella notte
Poglej to nebo,
v njunih očeh so zvezde,
na to lepo
Bella notte.
Ko ob sebi imaš ljubljeno,
boš magijo našel tu.
Noč svoj urok izvedla bo,
ko ljubljena bo tu.
To je ta noč...
Nekaj bi ti rad pokazal.
...nebo ima moč
Na to dobro bella notte.
Dama, to je svet. Svet, to je Dama.
Mislim, da se bosta lepo razumela.
Spim tam na železniškem dvorišču, zato včasih pridem sem zaradi razgleda.
Podnevi se seveda več vidi, ampak, saj veš, nekaj je na noči, zunaj, pod zvezdami.
Videla sem jih že iz dvorišča, ampak to... Je nekaj drugega.
Poskusi. -Ne vem, če lahko.
Seveda lahko. -Nisem še tulila.
Kaj?
Glej, seči moraš globoko vase in najti svojega notranjega volka.
Kar daj. -Daj mi minuto. Mogoče je globoko zakopan.
Bilo je... Bilo je dobro. Je bil to pravi poskus ali si se ogrevala?
Hej! Daj no, tega še nisem počela.
Ne gre mi tako dobro kot steklina. Spet bom poskusila.
Tako se dela! Je bil dober občutek? -Kar dober je bil. -Ja.
Mislim, da bova morala delati na tvoji... -Glasnosti? Si to hotel reči?
Tako je.
Mesta še nisem videla od tod.
Zanima me, če lahko vidim...
Mojo hišo.
Hej, saj ni slabo. Poglej se. Tukaj si, tuliš na luno!
Še včeraj so vse tvoje izkušnje bile izza ograje. -Ja, vem! Vem.
Ampak veliko je bilo za ograjo. Veš?
Moje življenje je bilo polno ljubezni in pomena. Bila sem del nečesa posebnega.
Bili smo družina. Vseeno je koliko tulim, slabo se počutim, ker sem ju zapustila.
Ne rabi te skrbeti. Zapustila sta te. Glej, vem kako se počutiš...
Ne, kako? Kako bi lahko vedel?
Enostavno vem.
Res veš.
Imel si dom, kajne?
Ja.
Res sem.
Imel sem dom.
Imel sem družino.
Vse sem imel.
Radi so me imeli.
In jaz sem jih imel rad.
In nekega dne se je vse spremenilo.
Na tistem mestu sem čakal ves dan...
In vso noč.
Zelo mi je žal.
Nisem vedela. -Pozabi.
Vsak pes mora nekoč izvedeti, kajne?
Ljudje niso zvesti.
Ne kot mi psi. Če bi bil z njimi, te ne bi spoznal.
In ne bi doživela tega izjemnega dneva.
In noči.
Vsak dan bi lahko bil avantura. Jaz in ti, brez verig ali ograj...
Nikomur ne bi bila zvesta.
Nekje tukaj mora biti.
Našel sem te! -Našel me je! -Kaj?
Beži! Bežati morava. Takoj!
Hej, vrni se!
Tokrat mi ne boš pobegnil!
Pridi! Skozi to!
Ločiti se morava. Hitro, pojdi tja. -Kaj? Ne, to je noro. Ostati morava skupaj!
Mene lovi. Boljše bo, če sva sama.
Zaupaj mi! Motiš se.
Beži!
Hej! Hej!
Vidiš kaj? -Ne še.
Ločiva se. Spravila ga bova na plano. Bodi pripravljen. -In tudi bom.
Pridi, fant.
Zdaj si sam, ulični pes.
Pridi na plano.
Ali nisi utrujen?
Zaključi. Zapiram.
Skoraj sem končal. -Pojdimo ven.
Dajmo. -Pojdimo.
Čakajte, čakajte!
Zapri vrata!
Hej!
Ne beži pred menoj.
Stoj!
K tebi gre.
Ne vidim ga.
Pridi, fant.
Pridi na plano.
Presneto.
Zdaj!
Imam ga.
Ne sme mimo.
Niti slučajno.
Tako je, lepo počasi.
Dama!
Hej, hej! -Kaj se dogaja?
Dama, pojdiva!
Ujemi jo!
Zbeži stran!
To je bilo izjemno! Uspelo nama je!
Dama?
Nehaj cviliti.
Dama!
Dama, rešil...
Jaz...
Žal mi je, Dama.
PASJE ZAVETIŠČE
Bu!
Si se izgubila?
Videti je prestrašena.
Ne dovoli se prestrašiti, ljubica.
Tu smo vsi prijatelji. Arko, se tako ravna z gosti?
Bolje bi moral vedeti.
Si prvič tu? Ne dobimo veliko družinskih psov.
Diši, kot da se je okopala. -Ne spomnim se, kdaj sem se nazadnje kopal.
To je zavetišče, kajne? -Nisi navajena na take luknje, kajne?
Januarja! Spomnil sem se.
Brez skrbi. Tukaj imajo dve vrsti psov. Tebe, ki te lahko posvojijo,
in nas ostale. -Zakaj vas ne morejo posvojiti?
Mala, ulični psi smo. -Potepuški psi. -Nekateri smo zločinci. -Domnevni.
Družba, poslušajte. Čoln se je vrnil.
Kako si sploh končala tu? -S prijateljem sva zašla v težave in se ločila.
Čakaj. Si rekla prijatelj? Je zares prijatelj? Ali je "prijatelj"?
No, šla sem mu pomagat, ampak...
Očitno mi ni mogel pomagati. -Ni mogel ali hotel?
Ali ima ta prijatelj ime? -Rekel je, da jih ima veliko.
O, fant! Naj uganem. Butch? Madež?
Ali, Ej, pojdi ven iz smeti?
Sta se morala ločiti? Ali ti je rekel, da ti bo sami bolje?
Čakaj. Kako veš?
Ker fant, ki ga poznamo... -Je samotar! -Solo točka je!
Potepuh je, a ga ljubimo.
Novo zvijačo stori vsak dan.
Potepuh je, obožujemo ga,
In vemo, da bo tak tudi ostal. Potepuh je.
On je šarmer, on je zvit, on je faca.
Potepuh je, a ga ljubimo.
Ne pričakuj pa, da te poklical bo.
Poslušaj, nikoli ne veš, kdaj bo prišel.
Pogosto te spravi v težave.
Očitno je le slab fant, ki te večkrat bo zapustil.
Potepuh je.
Samotar je.
To konec debate je.
Če je Potepuh, ga kdo sploh rabi?
In vem, da vedno on bo tak ostal.
Ne spremeni se. -Poslušaj, mala.
Vemo, da za vedno bo tak ostal.
Pomagali bi radi
Ker vemo, da se spremenil ne bo!
Potepuh.
Pridi. Čas je za odhod.
Norček je.
Ali gre domov?
Kam ga peljejo? -Skozi enosmerna vrata.
Pridi, čas je za odhod.
Dama! Si v redu? -Dama žal nama je. -Vesel sem, da te vidim.
Moralo te je biti strah! -Ulica ni primeren kraj za psa.
Brez skrbi. Domov gremo.
Spravimo te domov. -Vesela sem, da si v redu.
Ljubo doma, kdor ga ima.
Brez tebe nismo družina.
Dom.
Poglej se.
Ne morem verjeti, da si sama tekla po mestu.
To je grozno.
Dobrodošla doma.
Potrudila sem se, da sem počistila.
Našla sta jo!
Hvala bogu, da je v redu.
Želim si, da ne bi zbežala, Dama. Vse si vznemirila.
V redu je, Dama.
Teta Sarah je hotela reči, da ji je žal. -In zdaj odhaja.
Vesta, kaj? Po naključju imam zelo pomembne opravke.
Če bi bila na vajinem mestu, bi dobro premislila, če bi psu dovolila k otroku.
Mislim, naslednjič... -Ne bo naslednjič.
Prosim?
Kako si drzneš!
No, teta Sarah ima prav glede tega, da ti dovolilva k dojenčku.
V redu je, Dama. Pridi. -Pridi.
Dama, to je Lulu. -Zdaj je tudi ona članica družine.
Kar daj.
Tako, ja.
Se igraš?
Hej!
Mar ni lepo, da je spet vse normalno? -Reče pes v obleki.
Zaboga, pazi na slino! Danes sem se že okopala.
Pogrešala sem vaju.
In stvari z Jimom Ljubim in Drago so...
Nisem več središče njunega sveta, ampak naš svet se je povečal.
To je vse. Zdaj imamo Lulu. -Zveni utrudljivo.
Vesela sva, da nisi več na ulici. Da si stran od uličnega psa.
Ja, verjetno sta imela prav glede njega. Vendar ni bilo vse slabo.
Vesta, ulični psi so kot mi. Le domov nimajo. To je vse.
Potem je pa dobro, da si se vrnila v svojega, kajne? -Ja.
Ne morem si predstavljati življenja na ulici!
Iščeš si naslednji obrok, ni ograje, da bi se počutil varnega.
Je najbolj čudno, najbolj bizarno življenje, kar si ga lahko predstavljaš.
Jock! Jacqueline!
Kdo je pripravljen zabavati dvor?
To je moja iztočnica. Upam, da si zlomim nogo. -Ja, to bi bila škoda.
Ne izzivaj me. Res sem majhna, ampak sem mogočna.
Lepo, da si doma, Dama.
Glej, kaj je prinesla mačka. -Kaj pa vem. Preveč žalosten, da bi bil Potepuh.
Hej, fanta. Zakaj nosita ovratnice?
Izkazalo se je, da naju lahko posvojijo.
Tukaj sta. Upam, da sta lačna. Izvolita. Malica pred večerjo.
Kaj?
Ne najejta se do konca. Sedi.
Lahko verjameš? Mesar mu jih kar da.
Čakaj malo. Posvojili so vaju? Nisem vaju imel za družinska psa.
Na nek način sva bila vedno družinska psa. -Vsaj drug drugemu.
Kam gre ta svet? Vsi živite z ljudmi! -Mirno. Zakaj se pa jeziš?
Ima to kaj veze z dekletom, ki sva ga spoznala v zavetišču?
Kaj? S kom? Z Damo? Sta jo spoznala?
Nisem razmišljal o njej. V redu sem. Zelo dobro sem!
Si prepričan? Videti si, kot da ti gre slabo.
Ne, Bull, motiš se. Odlično mu gre. Dobil je, kar si je želel in imel je prav.
Ali gledava istega psa? -Ja. Lahko je on in lahko je sam. -Sam.
Polomil sem ga, kajne? -Ja, res si. -Kaj se dogaja, Peg?
Ni pomembno. Prepozno je.
Družina se je vrnila ponjo. -Kot se je ona zate?
Šment.
To moram popraviti. Ne vem, če lahko, ampak... Moram poskusiti.
Razumeva. -Jaz ne!
Samo povej ji, kaj čutiš.
V redu. -Peggy, razloži mi. Kaj se je zgodilo?
To bom ukradel, prav? -Ne, ni prav! Tat!
Hej.
Kdo bi si mislil? Potepuh je.
Nekaj imam zate.
Izvoli.
Sam sem jo izbral. Posebno.
Si tudi to ukradel? -Ne.
Darilo je bila. Izposojeno darilo, ki...
Ja, ukradel sem jo.
Glej...
Kar se je zgodilo...
Žal mi je, da...
Ne bi te smel zapustiti.
Sam si rekel, da ni nihče zvest. Zakaj bi bil ti?
Morala bi ti verjeti. -Ne, ne bi mi smela.
Kar sem rekel o svobodi in...
Bila je laž.
Ker biti svoboden brez tebe. Potem sem... Sam.
Veš, da sem ulični pes. In da nisem nikomur pomemben...
Ne govori tega.
Meni si pomemben.
Pogrešala sem te. -In jaz sem tebe.
Včasih pridem ponoči vem samo zato, da tulim na luno.
No, to... To se ne rabi končati. Lahko bi spet tulila. Lahko bi tekla.
Imela več avantur. Ni še prepozno. Kajne?
Oprosti, ampak je.
Sem spadam. Z Jimom Ljubim, Drago in Lulu. Družina smo. Odvisni so od mene.
Zvesta sem jim.
Ja, ti...
Prav imaš. To si zaslužiš, Dama.
Tudi ti si. Zaslužiš si ljubezen.
Le žal mi je, da ne more biti z mano.
Dama, pridi noter.
Odšel bom.
Spadaš k svoji družini.
Dama! Pridi z dežja!
Ura je...
Lulu!
Pes, ki ga iščem, je tekel naokoli z vašo psičko. -Dama!
Vem, da prihaja sem. In ona tudi! -Dama! -V redu je. Veš, kaj?
Ne. Prosim. -Pomiril jo bom.
Zato tudi laja.
Tako. V redu je.
Mislim, da je še vedno iz sebe zaradi izkušnje v zavetišču.
Očitno je ni izučilo.
Počakaj, Dama.
Tako močna je. Tako...
Dama?
Pozno je. Še dobra, da sva vas slišala. Ravno sva hotela zaspati. -Ja.
Gotovo res. Varnost ne more čakati.
Dama?
Dama? Jaz sem!
Še dobro! Vrnil si se! -Si v redu? Kaj je narobe?
Podgana je v Lulujini sobi. Ampak ne morem od tod.
Poskrbel bom za to. -Boš res?
V redu. Bodi previden. Lovec na pse je tu. -Brez skrbi. Uspelo mi bo.
Pohiti!
Psu že ure sledim. Če ni že tu, potem bo še prišel.
Ste njega že iskali prej? -Točno tega.
In ga še niste ujeli?
Je to zadnji del vaše lastnine? -Kaj... Prosim, vstopite.
Kaj je...
Kaj? Oprostite. Ste prepričani, da prihaja sem?
Ja. In v vaše dobro, ga ne mislim čakati.
In skuhajte mi kavo. -Jim, slišal si ga.
Takoj, draga. Kava brez torte je hudičevo delo.
Kaj se dogaja zgoraj?
Pravim vam, da... Skoraj sem ga ujel.
Ne pozabita, da je umazan, nevaren.
Dol z mene!
Ne! Pojdi stran od dojenčka!
Ne!
Na sojenju...
V redu si.
Čakaj, je to Lulu?
Moj Bog.
Hej, hej!
Lulu?
Pojdi stran od nje!
V redu. Ostani tam. Pojdi stran! Stran!
Lu! -Tukaj je!
Lulu! -Pojdi ponjo!
Je v redu? -Ne vem!
Stoj! Stoj!
V redu smo. Tukaj je! Pes je tu!
Srečo ste imeli. Ta pes je res grozen.
Previdno. Ste prepričani, da ga držite?
Brez skrbi. Nikamor ne gre.
To je čudno. Tega psa še nisem videl. Ne vem, kako je prišel noter.
Psi so lahko nevarni. Točno to bi radi preprečili v mojem poklicu.
Seveda.
Reči moram, da... Sprva vas nisem jemal resno.
To se mi dogaja.
Ampak zdaj ste varni. Ni več na ulicah,
mi pa imamo pravila, kaj se zgodi z napadalnimi psi.
Hvala, da ste si vzeli čas. -Lahko noč. -Lahko noč.
Si slišal ta hrup?
Ali res misliš, da je napadel dojenčka?
Nisem mu zaupal, ampak tega nisem pričakoval.
Dama, žal mi je.
Hotela si naju opozoriti glede psa... Dama! Dama!
Dama?
Hej! Dama!
Dama!
Kaj?
Draga! -Jim, pridi sem!
Kaj?
O, Bog! Kaj je to? -To je podgana.
O. ne. Jaz...
Kam je šel? -Lovec ga je odpeljal.
Ustaviti ju moram! -Kaj se je zgodilo?
Podgana je bila!
Trusty! Mogoče sva se motila glede njega. -Dama se ni. Pomagati ji morava.
Ne morem teči v krilu! -Morala boš poskusiti.
O, ne!
Kaj počne?
Dama!
-Dama!
Dama! -Pojdiva ponjo. Pridi, pridi!
Ustaviti moramo voz! -Ali veš, da nisem narejena za hitrost?
Lahko ti uspe, mala! -Moje nogice!
Vsi so me imeli za norega. Ampak zdaj nisem videti nor, kajne?
Dajmo! Kar naprej!
Za voljo vseh malih! Gola sem. -Le hitrejša si.
Kaj jo je pičilo? Zakaj teče za tistim psom?
Jim, Lulu je v redu. Smo sploh videli, da jo je pes napadel? -Ja!
Ne?
V katero smer sta šla? -Nisem videla.
Brez skrbi. Krvosledec vidi s svojim smrčkom.
Ne že spet!
Uspelo ti bo, Trusty. Verjameva vate. -Nimamo časa za to!
Tiho! Ne slišim se vohati. -To je tvoj trenutek, Trusty.
Dajmo, Zanesljivi.
Uspelo ti bo, Trusty. -Nekaj voham.
Hlastač! Presneto! Oprosti, Dama, motim se.
Resnica je, da Zanesljivi ni ravno zanesljiv. -Trusty! Polsušaj me!
Osredotoči se name.
Nisem te poslušala govoriti o Zanesljivem
polovico svojega kratkega življenja, da boš odnehal, ko te potrebujemo!
Če lahko tečem po ulicah čisto gola in z malimi nogami,
lahko ti zavohaš psa v vozu! Stori to!
Da, gospa.
Uporabi svoje veščine, krvosledec!
Daj no.
Bananin olupek... Smeti...
Uspelo ti bo, Trusty! -Mačji iztrebki.
Močneje vohaj.
Mi je uspelo? Uspelo mi je! V to smer. Gremo!
Gremo! -V redu. Pa dajmo.
Glejta, tam je, Trusty! Uspelo ti je! -Zanesljivi se spet izkaže!
Nisem dvomila vate!
Dajmo! Skozi sem!
Dama...
Ne! Kaj počneš?
Gremo!
Ne skrbi, rešili te bomo. -Dama, ne! Prenevarno je.
Ti nori pes. Kaj počneš?
Mirno!
Počasneje!
Mirno! Mirno!
Gremo!
Moje noge ne morejo hitreje. -Oprosti, Dama...
O, ne! Izgubljamo ju!
Dama! Ne!
Ne! Ne, ne, ne! Ne!
O, ne.
O, ne, ne, ne, ne, ne.
Daj no.
V redu si.
Vstani.
Daj no. Prosim!
Zbudi se že!
Prosim?
Ne moreš umreti. Morava... Morava kam iti, avanture... doživeti.
Samo zbudi se. Prosim.
Ni slabo, mala.
Še vedno morava izboljšati tvojo glasnost.
V redu.
Dobro je.
Mislim, da bom omedlela.
Kaj se je zgodilo? -O, ne! Dama!
Dama!
Je ranjena?
Hej. V redu je. -Oprosti.
Vse je dobro. Mi smo dobro. -Jim, krvavi.
Ranil se je, ko je branil Lulu pred podgano.
Kako se je to zgodilo? -Pridi. Vseeno greš z menoj.
Jim? Hej!
Dama, v redu je. Pomiri se. -Hej! Izpustite ga!
Ni mi mar, česa me stane. Peš te bom peljal v zavetišče, če bom moral.
Kaj? V redu. Ukrepati morava. -Dobro.
Stojte! Stojte! Tega ne smete! -Kaj? Napadel je vašega otroka!
Ne, varoval je otroka. -Gospa, vsak pes brez doma gre v zavetišče!
On...
On ima dom.
Ulični pes je! -Ne, ni. On ima dom.
Kaj? -To je najin pes. Z nama gre domov.
Živjo. Pridi, fant.
Hej, kolega.
Pridi sem. -Hej, kolega.
Hej, pridi sem. Pridi. -V redu je.
V redu je. Pridi.
Priden fant.
Živjo.
Tako. Je že bolje. -Zdaj si v redu, fant.
Hvala, da si pomagal Lulu.
Kako priden fant.
Ravno sem se spomnil, kaj ti bom podaril za praznike. Dostojanstvo.
Tetka Jock, igrajmo se!
Koga pa imamo tu? Ta videz pa odobravam.
Hvala, Trusty. Iz zavetišča sta.
Sally je navdihnil Damin prijatelj. Sprva nisem bila prepičana, a je kot je rekla Dama,
"Naš svet je zdaj večji." In moram priznati, da sta... Zelo mehka.
Hej, kadeta. Jaz sem vajin Stric Trusty. -Živjo, Stric Trusty.
Bi rada slišala zgodbo o Zanesljivem? Kako sem izsledil lovca na pse?
Rešil sem psa z zlatim srcem. -Ja! Povej nama, Stric Trusty.
Ja, povej. -Kar na kup, kužka.
Zgodba o Zanesljivem. -O Starem Zanesljivem.
V redu. Zanima me za koga je to?
Poglej si to. -Poglej to. Kaj je?
Pridi, fant. Čas je, da postane uradno.
Poglej to.
Dobrodošel v družini. -Izvoli.
Kaj si misliš, Dama?
Ti je všeč? -Ja?
Ja, Lu?
Kaj ko bi odprl Lulujino darilo?
Poglej se z ovratnico. Skoraj izgledaš kot družinski pes.
Lahko verjameš? -No, zame boš vedno Potepuh.
Kak je občutek? -Saj veš, nekako kot...
Kaj? Je pretesno? Te preveč srbi? -Ne...
Moral se je bom navaditi.
Reči sem hotel, da se v njej počutim...
Doma.
Tih kot snežinka v noči,
Sveti je duh te noči.
Ves svet je tih in miren, ves svet je svetel in srečen.
Duh ljubezni in otrok miru.
Ljubezen neizmerna ne bo odšla.
Mirno, otroci moji dobre volje.
Mirno, otroci moji. Naj bo mir.
KONEC
Prevedel: Star Creed
Preuzeto sa www.titlovi.com